Lazio avancerer! Pas nu på Lulic! Hvordan er det muligt?
Hvordan er det muligt?
En så vigtig kamp, og så spiller vi på den måde!
Hvad sker der for Napoli?
Hvordan kan de spille en afgørende kamp sådan?
Vi har ladet dem overraske os.
Og det er anden gang!
Hvordan er det muligt?
Sikke en skuffelse!
Lulic scorede sit andet mål lige før halvlegen.
Sikke en skuffelse!
Skrid!
De tilintetgør os.
Krigen mod de homoseksuelle -
- blev beseglet med drengens selvmord. Det bliver vores endeligt.
Man kan udholde meget, men ikke en trussel mod sin egen overlevelse.
Du sagde jo, at du havde givet billederne til søster Mary.
Det er også sandt. Men først lavede jeg en kopi.
- For en sikkerheds skyld. - Hvad er din plan?
Vi giver dem til pressen.
Inden to uger har vi en ny pave. En voksen pave.
- Hvem? - Spencer. Eller mig.
Nej. Mig!
Fint. Jeg styrer konklavet som altid, og du bliver den nye pave.
Og du bliver atter en mægtig statssekretær.
Men intet af dette vil ske.
Vi skal ikke bruge billederne, og der bliver ingen skandale.
Vi kan ikke vise et billede af en pave -
- med hænderne på en piges bryst.
Ingen ny pave ville kunne genoprette kirken efter sådan et lavpunkt.
Du glemmer vist noget.
Jeg taler tit med paven.
Det, jeg vil fortælle Dem, sagde han under en samtale, ikke ved skrifte.
Så jeg bryder ikke tavshedspligten.
- Hvad vil De fortælle mig? - Paven gennemgår en dyb troskrise.
Hvad insinuerer De, don Tommaso?
At paven ikke tror på Gud.
De har givet sig til kende.
Hvem?
Min mor og far.
Hvordan?
Den kom i en kasse. Intet stempel, ingenting.
Ingen spor.
Hvorfor vil de ikke findes?
Fordi De er bange for Dem, Deres Hellighed.
Alle er bange for Dem.
De må holde op med at være så skrækindjagende.
Det vigtige er, at de lever.
Og De har ikke glemt Dem.
Det er Junglemadonnaen.
Det ved jeg godt.
Var der noget, De ville fortælle mig, søster Mary?
Paven er oprørt. Han oplever et øjeblik af svaghed.
Paven er distraheret. Hvis De har brug for hans underskrift på noget -
- der kan få kirken på rette vej igen, er det et godt tidspunkt.
Jeg har gjort min del. Nu er det Deres tur.
Hvad har De da gjort?
Vær klar, Voiello.
Nogen kunne se os.
Der er et nyt forord af Joseph.
- Jeg er deprimeret, Angelo. - Det vil jeg skide på.
Om aftenen tager jeg mig af en handikappet dreng.
I går sad jeg og betragtede ham. Han savlede, og hans blik var tomt.
Jeg tænkte: "Hvad gør kirken for denne dreng?"
- Svaret var enkelt: "Ingenting". - Hvorfor det?
Hvad gjorde den da før Pius XIII?
Er du deprimeret, eller har du amnesi?
Før Pius XIII tog kirken sig af de fattige.
Ikke kun af de fattige.
Men der er et større spørgsmål. Hvad gør kirken mere generelt?
Den gør ingenting længere. Den slår bare tiden ihjel.
Vi har en kirke, der slår tiden ihjel og er blevet helt marginaliseret.
Det er netop, hvad paven ønsker. En marginaliseret kirke.
Lille og død.
Han sagde det, og nu er det lykkedes ham.
Han vil føre kirken tilbage til oprindelsen.
Og oprindeligt var her kun Peters grav.
Med hvilket formål?
For at isolere sig og gøre sig utilgængelig og mystisk.
Offer og lidelse for at komme nærmere Gud.
Han tror, at det vil stimulere verdens nysgerrighed og hengivenhed -
- så alle vil ønske at komme tilbage og opdage mysteriet.
Ja, men der sker jo intet af det.
Kirkerne står tomme. Den tridentinske messe afskrækker alle.
Det er nu sværere at blive præst end at blive astronaut.
Paven nægter at finansiere missionsarbejdet.
Vore ikke-relationer med andre religioner er anstrengte.
Vi er blevet et fåtal, der står ensomt mod resten af verden.
Peterspladsen er tom, øde og forladt.
Michael, det er vores pligt at tage forholdsregler.
Hvordan?
Michael, kom og se.
Jeg ved, hvordan vi kan få ham til at gå af.
Og hvem skulle den nye pave være?
Tilgiv mig, Herre, for jeg har narret -
- og vil fortsat narre Den Hellige Fader.
Undskyld, Herre, men jeg kan ikke blive ved med -
- at se til, mens manden, jeg elsker højere end mig selv, knuses.
Tilgiv mig, Herre, for jeg kan ikke blive ved med -
- at se til, mens institutionen, jeg elsker højere end mig selv, knuses.
Den hellige romerske kirke.
- Morer du dig, Aldo? - Tja ...
Er det ikke bedrøveligt, at cocktailkulturen er i nedgang?
Er det virkelig så slemt?
Det synes jeg. Min far lærte mig at synes om cocktail, da jeg var 25.
Han var en af de første i Italien der dyrkede denne kunst.
Undskyld ...
Vil de have mig undskyldt et øjeblik?
Du er en morder.
Var det mig, De kom for?
Nej, jeg kom, fordi jeg aldrig har følt mig så ensom -
- og fortvivlet i hele mit liv.
Angelo Sánchez er død.
Og jeg var ved at dø, da jeg så Dem.
Men af begær.
Ludovico, vi vil gerne i seng.
- Fisk korset op og kør ham hjem. - Det ordner jeg, mor.
- Hvem er du? - Bare rolig.
- Hvem er du? - Ludovico Meraviglia.
- Hvornår kommer de? - Snart.
De skal lige gennem paskontrollen.
De kan måske få tiden til at gå med lidt arbejde imens?
De er her.
Vis dem ind.
- Har I sendt en gave? - Ja.
Hvad sendte I?
Den del af piben, du manglede.
Den, jeg gav dig, før jeg forlod dig.
Hvordan vidste du, at jeg havde tabt den?
Jeg ringede til børnehjemmet i ny og næ.
De sagde, at du havde mistet en del af piben.
Hvordan fandt du den? Jeg tabte den, da I havde forladt mig.
En dag var jeg i en butik i Venedig.
Jeg så en pibe magen til, så jeg købte den.
Og jeg sendte dig den del, der manglede.
Okay ...
I to bliver stående lige her.
Det er ikke dem.
Valente, smid de to bedragere ud øjeblikkeligt.
Hvem er du, Lenny?
En forældreløs, ligesom du.
Hvornår bliver du voksen?
En præst bliver aldrig voksen, for han bliver aldrig far.
Han vil altid være en søn.
Det var derfor, vi indførte kyskhedsløftet for 1300 år siden.
Så vi altid vil være Guds sønner og aldrig vove at tage hans plads.
Ved du, hvorfor jeg ville tale med dig heroppe?
Nej. Hvorfor?
For det var herfra, den unge spanier, Angelo Sánchez, sprang.
Han ville være præst, og vi forhindrede ham.
Jeg forhindrede ham.
Og nu er han død.
Heldigt for ham.
Han får lov at tale med Gud.
Til forskel fra os får han at vide, hvordan landet ligger.
Hvor er din medlidenhed henne? Har du aldrig følt medlidenhed?
Jeg kan ikke mere, Lenny.
Jeg vil hjem. Jeg vil tilbage til Honduras.
Hvis du giver op nu, hvor du står med ansvarets byrde -
- og din egen dårlige samvittighed, hvornår bliver du så voksen?
Hvad?
Hvem forråder mig?
Hvem sender skuespillere, der agerer mine forældre? Hvem?
Voiello? Spencer?
- Sig det, Tommaso. - Nej.
Nej? Hvad?
Nej. Jeg siger ikke mere.
Hvorfor ikke?
Godt nok er jeg dum, men så dum er jeg heller ikke.
Er De vred, fordi De ikke er blevet kardinal?
Først troede jeg, at det var derfor, jeg ikke ville betro mig til Dem.
De bliver udnævnt på næste konsistorium.
Det er ligegyldigt.
For jeg opdagede en anden grund til, at jeg ikke fortæller Dem noget mere.
- Hvad er den? - De tror ikke på Gud, Hellige Fader.
De tror ikke på Gud!
- Is fecit caccam. - Lad mig, Deres Hellighed.
- Jeg skifter gerne ble - Hvil dig, Peter. Jeg gør det.
Oh! Magna cacca!
Hellige Fader, forleden tænkte jeg på -
- at det eneste, vi er helt enige om, er den risiko, Tonino Pettola udgør.
Man kan aldrig være for forsigtig.
Er De bange for at blive forgiftet?
Blandt andet.
De metoder er selv Vatikanet holdt op med at anvende, Deres Hellighed.
Nå ...
Hvem står bag den latterlige forestilling med de falske forældre?
Ikke jeg, Deres Hellighed. Jeg ville tage det ilde op, hvis De troede det.
Mine metoder er meget mere sofistikerede.
Det må jeg give Dem ret i.
- Hvem var det så? - Aner det ikke. Tro mig.
Jeg kan ikke udelukke, at det var et par galninge -
- som havde held til at overbevise vore sikkerhedsfolk.
Hellige Fader, jeg sværger. Der er ingen konspiration mod Dem.
Kun en hel del oprigtig bekymring.
Hvad var det, jeg skrev under på forleden?
En forenklet procedure for præstevielse.
Hvorfor skulle jeg skrive under? Vi havde ikke talt om det.
Jeg fik dokumenterne leveret til Dem aftenen før.
- Jeg antog, at De læste dem. - Nej. Sådan var det ikke.
De vidste, at mine tanker var andetsteds.
De fik mig til at godkende det stik modsatte af det, jeg går ind for.
Nej, jeg ville have Dem til at godkende forenklingsprocessen -
- for præstevielse, fordi pressen angriber os.
De kalder os mordere og skriver, at vi med vores nærsynethed -
- dræbte unge Angelo Sánchez.
Hvad mener De? Dræbte vi ham?
- Vil De høre sandheden? - Ja, jeg vil høre sandheden.
Nej, Hellige Fader.
Vi dræbte ham ikke.
Det gjorde De.
Jeg kunne ikke få mig selv til det.
Han underskrev ikke sin afskedsansøgning.
Det er på tide at sige sandheden: Pius XIII er en total fiasko.
Jeg træder tilbage, Michael.
Det er det eneste, jeg kan gøre.
Han ved det.
Ved De, hvem jeg er?
Ja, De er Carlos García.
Ved De, hvad jeg laver?
Jeg har hørt, at De er narkosmugler.
Jeg er ikke en hvilken som helst narkosmugler.
Jeg er den største narkosmugler heromkring.
Og ved De, hvordan jeg blev det?
- Med list? - Nej. Med vold.
- Jeg forstår. - Nej, det gør De ikke.
Vold i sig selv burde slet ikke eksistere.
Men det gør den, når der mangler respekt.
Der er mange måder at udvise mangel på respekt.
Ikke alle involverer vold.
Hvis De havde præket mod narkosmugling i Deres kirke -
- og nægtet at give mig nadveren, var det ikke manglende respekt.
De gjorde I så fald bare Deres arbejde -
- og jeg ville ikke have behøvet at bruge vold mod Dem.
Men det var ikke det, De gjorde.
Det gør den nuværende biskop, og det gør han ret i.
Ingen ville drømme om at gøre ham fortræd.
Men De har valgt en anden måde -
- at protestere mod narkohandlen.
De har været i seng med min kone. Det er ikke godt.
For sætter De mig i den modbydelige situation -
- at jeg skal beslutte, om jeg vil tilgive Dem eller ej.
Min dybe tro siger, at jeg burde tilgive Dem ...
Men min arbejdsmoral ...
... siger det modsatte.
Okay, Esteban. Lad os køre.
Hej, Rom!
Jeg hilser jer. Tak.
Gud er blevet sat på gaden.
Jeg træder tilbage. Jeg har fejlet.
Sig det aldrig mere, Lenny. Du bliver en god pave.
Den mest elskede af alle. Du har kureret de syge.
Du har fået en steril kvinde til at blive gravid. Du er en helgen!
En smuk helgen.
Du er den genkomne Kristus.
- Tak. - Det var så lidt.
Tak for det, du gjorde.
Det var vidunderligt. Det var mit livs bedste øjeblik.
I et kort øjeblik troede jeg, at jeg havde genfundet dem.
I et kort øjeblik føltes det, som om jeg var kommet hjem.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com